І всі Йому стверджували й дивувались словам благодаті, що линули з уст Його — Лук. 4:22.
Це повинно бути правдою, наскільки це можливо, про всіх послідовників Господа: їх мова, випливаючи з сердець, наповнених симпатією до Правди, а також мова тих всіх, які її люблять і шукають, повинна бути приємна і поміркована. Їхні слова повинні бути завжди в межах розсудку і праведності, і в докладній згоді зі Словом Господа. Їх поведінка, як живих листів, повинна гармонізуватись з їх словами, щоб навіть їхні неприятелі дивувались і брали з них приклад, як з тих, які були з Ісусом і вчилися від Нього. – R 2437
* * *
Слова благодаті, що линули з уст нашого Господа, були прекрасними, глибокими, милими й помічними. Вони доводили, що Ісус був великим оратором, переконливим промовцем і найприємнішим проповідником. Його надзвичайні здібності в цьому відношенні викликали подив і захоплення серед слухачів і приводили до того, що вони мимоволі визнавали Його вищість в публічних промовах. «Чоловік ще ніколи так не промовляв, як Оцей Чоловік».
Співзвучні вірші: Пс. 45:2; Пр. 15:23; Екл. 10:12; Іс. 50:14; Мат. 7:28,29; 13:54; Мар. 1:22; 6:2; Лук. 4:32,36; 21:38; Пр. 25:11; Рим. 15:4; Ів. 7:45, 46; 13:31-17:26.
Пісні:
Вірші Зоріння: 7. Статті з Вартової Башти: R 3795
Питання: Яка з частин Слова була для мене найбільш потішаючою на цьому тижні? В яких обставинах?