Бо Я милості [милосердя] хочу, а не жертви, і Богопізнання – більше від цілопалeнь — Ос. 6:6.
Той, хто віддає свою волю, своє серце Господу, віддає все. Хто не віддає своєї волі, хто не слухняний Господу в серці, не може принести Йому жертви, яку б Він прийняв. «Таж послух ліпший від жертви» – в цих словах є урок, який повинен глибоко закарбуватись в серцях усіх освячених в Ісусі Христі. Необхідно також мати духа послуху, бо хто його має, той не тільки буде слухняний Божій волі, але також старатиметься щораз більше пізнавати цю волю, щоб бути їй слухняним. Власне, про цей клас Святе Письмо говорить: «Як тільки слова Твої знаходилися, то я їх поїдав»; також це виражено словами Ісуса: «Твою волю чинити, мій Боже, я хочу, і Закон Твій – у мене в серці». – R 3224
* * *
Милосердя є співчуттям, яке приносить полегшення нещасним. Жертва і цілопалeння в цьому вірші є гарячковою активністю, супротивною Правді та її Духові. Знання від Бога є Божою Правдою. Однак, не слід думати, що Господь не бажає нашої служби. Радше, що Господь більше хоче, щоб ми зберігали Правду та її Духа співчуття в наших серцях навіть тоді, коли ми є відсторонені від служби, аніж старанно служили всупереч Правді та її Духові. Милосердний і розумний святий більше подобається Господу, ніж активний і неосвічений робітник, який в своєму характері не є праведним. Поєднання милосердя, служби і знання є ідеалом, якого варто шукати.
Тому то, коли хто в Христі, той створіння нове, – стародавнє минуло, ото сталось нове! — 2 Кор. 5:17.
Ці Нові Створіння в Ісусі Христі знають один одного не по тілу, лиш по духу. В дусі, тобто в новому розумі кожного існують найшляхетніші почуття, найвищі прагнення, те, що є добрим, правдивим, шляхетним, чистим, не зважаючи на те, якими можуть бути їхні слабості по тілу. Вони люблять один одного з точки зору нових намірів, волі й гармонії з Богом. І їх взаємна дружба зростає щораз більше, в міру того, як вони зауважують старання один одного у веденні доброго бою віри проти поганих впливів світу, тіла і противника. Ні язик, ні перо, не можуть належно описати любов і дружбу, які існують між цими новими створіннями в Ісусі Христі, для котрих усі старі речі проминули, а всі стали новими. – R 3232
* * *
Бути в Ісусі Христі означає бути мертвим для себе, а живим для Бога, як член Христового Тіла. Така особа є Новим Створінням, бо кожному органу її мозку були дані духовні здібності, які пристосовують її до використання різних можливостей розуму і серця у відповідних духовних цілях. Тому-то така особа відриває свої почуття від речей, цінованих звичайною людиною, а прив’язує їх до речей, цінованих духовною людиною. Через те така особа відкидає свої попередні амбіції, прагнення і стремління. Тепер вона має нові бажання, прагнення і стремління, а всі свої фізичні, розумові, моральні і релігійні здібності вона зосереджує на осягненні тих речей, до яких вони прив’язані, переконавшись, що вони є вищими, ніж попередні об’єкти її почуттів.
Співзвучні вірші: 2 Кор. 5:16; Гал. 5:6,16-24; 6:1,2,7,8,14-16; Кол. 3:1-17; Рим. 8:4-16; Євр. 12:1,5,9-16; Рим. 12:2,9-21; 1 Ів. 2:15-17,20,27; 5:4,5.
Пісні: 83, 16, 43, 88, 36, 89, 91 / 53, 21, 128.
Вірші Зоріння: 248. Статті з Вартової Башти: R 5325.
Питання: Які я мав досвідчення на цьому тижні, пов’язані з думкою цього вірша? Як вони були прийняті? Які були результати?